Урочище Помірки, що в оточенні мальовничої природи прикарпатських лісів, було одним із рекреаційних оазисів трускавецького курорту. Знаходиться ця чудодійна місцина у південно-східній частині міста на висоті 440-500 м над рівнем моря, за 3 км від центру Трускавця. Про це розповідає Media Дрогобиччина.
Літній курорт «Помярки», як називали його поляки, був чарівним куточком трускавецької землі, розміщений на сонячній галявині, на фоні чудової панорами гір, в оточенні багатої лісистої, з перевагою хвойних дерев, місцевості. Одні використовували «Помярки» як місце для прогулянок та відпочинку на свіжому повітрі серед лісів, інші знаходили тут розваги. Однак для більшості це місце було таки лікувальне, яке розширювало та доповнювало лікувально-оздоровчий діапазон самого Трускавця.
Після скасування панщини в Австрійській імперії 1848 року, селян в Галичині почали наділяти земельними ділянками. В Трускавці певна частина селян отримала земельні наділи в південно-східній околиці села, серед камеральних (державних) лісів. Мабуть, селяни і назвали цю місцевість Помірками через наділені поміри землі, які провели тут управителі державних маєтків, наділяючи разом з тим селян і сервітутами, що водночас обмежувало права користування наданою землею. Земельними наділами селяни не дуже тішилися не тільки через сервітутовий порядок, але й через якийсь дивний нафтовий запах в цій місцевості, який йшов із землі. Тому вони легко, без сумління, позбувалися її, продаючи, напевно, за невеликі гроші зацікавленим особам, які певна річ знали, чим там пахне і що вони там шукатимуть. Цими людьми були багаті гірники та промисловці з довколишніх міст Дрогобиччини.
В 1882 році трускавецький курорт придбала спілка польських шляхтичів, найбільшими акціонерами якої були брати Адам і Леон Сапєги та брати Жултовські, які ефективно провадили розвиток курорту та паралельно з цим проводили геологічні розвідки, які привели їх до помірецької землі. Там власники курорту відкрили великі поклади озокериту та налагодили переробку цієї сировини, відкупивши перед тим у селян земельні ділянки (парцелі). «Підприємливий господар п. Марьянський відкрив на Помірках такі багаті поклади земного воску, що на глибині 7 сажень (1 сажень – 2,134 м.) відразу видобув 200 центнерів сировини» – писала львівська газета «Діло» влітку 1882 року. Згодом цей «подвиг» повторив інший власник копальні на Помірках, підприємець Глинський.
Озокеритна сировина після відповідної обробки зовні нагадувала бджолиний віск, мала запах нафти та еластичні властивості. Та це і не дивно, адже назва «озокерит» в дослівному перекладі з грецької означає «той, який пахне воском». Тому в переважній більшості використовувався цей «гірський віск» для виготовлення свічок, які йшли на експорт, та лікарств, а також як колісне мастило. Решта продукту, якого в надрах трускавецької землі було вдосталь, вивозили до Борислава на подальшу переробку.
В 1870-1902 роках на Помірках йшов досить активний процес видобутку озокериту. Однак через недостатнє фінансування держави чи власників та відсутність відповідного промислового обладнання для видобутку і переробки продукту, з часом перестає існувати.
Спроби відновити гірничо-видобувну промисловість в околицях Трускавця повторювалися неодноразово. Це ставалося як в передвоєнні 1911-1914 роки так і в повоєнний період 1921-1927 років та знову не дали очікуваного результату. Помірки мали стати оздоровчо-рекреаційним додатком трускавецького курорту.
У 1920-х роках на місці однієї із запущених шахт, з якої в свій час видобували озокерит почав функціонувати невеликий ставок для купання. Вода соляно-сірчаного складу із джерела “Катерина” була додатково підведена до ставка, також колишньої озокеритної шахти.
На початку 1930-х років ставок-купальня був розширений до форм квадратного басейну, площа якого займала 10 000 метрів квадратних. На одному з берегів басейну облаштували штучний пляж, пісок та галька для якого були привезені з берегів Балтійського моря (із Гдині). По цьому пляжі дозволялося ходити тільки босоніж, а також проводити відпочинок на лежаках та в солом’яних «грибках». По озеру здійснювались прогулянки на човнах та каяках, які входили до інвентарного обладнання купального озера.
Наприкінці кожного сезону, який тривав у літній період, обслуга «Помярок» спускала воду в басейні до певного рівня, з метою чищення берегів, а з відкриттям нового – басейн знову наповнювався відповідним розчином соляно-сірчаного складу.
Озеро на «Помярках» сприймалося тодішніми відпочивальниками як частинка моря, тим більше, що хімічний склад соляно-сірчаної води був наближений до морської води південних морів (в озері вміст солей складав 2,5-4%, натомість в Середземному морі – 3-4%, а в Балтиці всього – 0,7% ).
З погляду температурних параметрів, вода в басейні на «Помярках» також прирівнювалась до температури води в південних морях ( якщо температура води Балтики становила 14-18 %, , в Середземному морі: 22-27 % , то на «Помярках» температура води теж була: 21-27 % ). Соляно-сірчаний склад води в басейні та сонячно-повітряні ванни були потужним чинником у лікуванні захворювань суглобів, шкіри, лімфатичних залоз (вузлів) і туберкульозних захворювань (тільки не в стані загострення), при хворобах дихальних шляхів, гінекологічних хвороб і навіть діабету, ожиріння, анемії і неврастенії. Ефективно діяло лікування на дітей із захворюванням на рахіт, золотуху, особливо коли купання проходило у відкритому басейні і в місцях не вище 500 м. над рівнем моря, як це було на «Помярках».
До факторів, які в повній мірі використовувались на літньому курорті «Помярки» належали: холод, тепло, сонячне світло, цілюща вода, масаж, дозовані види навантаження, спортивні ігри, відповідна дієта, а відтак і фармакологічні препарати якщо таких вимагав стан організму, то останні підвищували ефективність перших. Лікування, в поєднанні сірчано-соляних купелей на свіжому повітрі з сонячно-повітряними ваннами та повним контактом тіла, зануреним у гіпертонічний розчин озера, з магнітним і гравітаційним полем Землі навівають на думку про те, що прадавні наші предки впродовж тисячоліть перебували у постійному контакті з матінкою-землею, водою і гарантовано чистим повітрям. Разом з тим цікаво, що добові коливання температури та вологості в передгірській зоні більші аніж на рівнині, навіть більші як над морем, цим пояснюється місцева аура, яка відігравала роль фактора, які тренують і загартовують організм.
Чисті вітри, які не містили пороху, сприяли постійному напливу свіжого повітря, характерного «Помяркам», також являлися важливим лікувальним фізіологічним фактором, який охолоджував поверхню шкіри, регулюючи її температуру, стимулював процес обміну речовин.
Увесь цей аквапарк лежав у долині серед лісової місцевості в оточенні невисоких пагорбків, які використовувалися для спортивних майданчиків, тенісних кортів, різного роду атракціонів та місць для лежаків для приймання повітряно-сонячних ванн, проходячи курс геліотерапії. Оздоровлення на «Помярках» доповнювалося лікувальною фізкультурою, на впровадженні якої в загальний курс лікування, враховуючи індивідуальне захворювання, наполягав власник курорту д-р Раймонд Ярош.
До послуг відпочивальників на «Помярках» було джерело «Нафтусі» №2, аналогічне по хімічному складу до джерела «Нафтусі» №1, що в курортному парку, яке також призначали при лікуванні урологічних, ниркових хвороб та при захворюваннях обміну речовин. Для цього на літньому курорті був облаштований невеличкий бювет, де обслуга літнього курорту відпускала воду в дозованому вигляді.
Отож сонце, передгірське повітря, насичене озоном карпатської смереки, цілюща вода з високим процентним вмістом солей, своя (місцева) «Нафтуся» №2, в поєднанні з рухом – гімнастикою, іграми, прогулянками тощо – усе це в комплексі несло вагомий, але загублений потенціал в оздоровленні людей. Належить пригадати, що багато вчених медиків підтвердили в численних публікаціях важливість і лікувальну користь фізіологічних факторів курорту «Помярки», які чомусь мало поціновуються сьогодні, але які вочевидь слід використовувати в фізіотерапії.
Галина КОВАЛЬ, директорка музею міста-курорту Трускавця
Джерело: Фотографії старого Львова
П.С. Як виглядають залишки літнього курорту на Помірках, можна переглянути на відео
Переглядів: 970
Коментарі (17)
Я би запхав у то озеро свого старого і най би вже добре вимив ту смердючу дупу.
то добре що запхав в болото, бо вода зараз дефiцит, так хочеш стати Гером Флюнтом, але уже все-станеш крiпаком Флюнтом, а ми справжнi Гери Флюнти купаемося в морскiй водi на бесконечних дюнних пляжах Пiвнiчного моря. Так що купай дупу в болотi щоб дупа смердiла болотом, бо прийде зима не буде нi води, нi свiтла, то прийдеться цiдити воду де купав старого дупу, й варити борщ. Ой Смачного вам там смердючi дупи!
Ви мабуть тут новенька, Гер Флюнт це місцевий душевнохворий, любить розказувати, то, як він старого підмиває, то як на Кульпарківській лежить, то, як болгаркою алмази пиляє, а ще, як у голландських супермаркетах усе безкоштовно роздають, коротче веселун, ще той. Це легенда дрогінфо, багато хто сюди заходить тільки для того, щоб почитати Флюнта і підняти настрій
Дорогi дрогобичани, знаючи що у вас перебоi з водою, електрикою й газом, пропоную вам висилати з заграниц. дуже любиму приправу до борща-а саме тут як ви знаете всi хто з Украiни, те й роблять що пiдмивають старих, так от та вода з пiд старих кажуть дрогобичани якi тут е дуже смачна, корисна, лiкувальна та саме головне дае борщу присмак евро коли його iсиш. Кому треба шлю мiжнародною поштою, хто хоче вiдкрити ФАБ будем слати бочками. Налiтай та купляй. Баба Флюнтиха таким борщом з пiд пiдмитого хлопа, ще й на ньому грошей зрубала мiшок.
Я не розумію так все знищити , занедбати ) Життя настільки дурне стало, а ще ця війна геть людей прибила , як згадаю який це курорт був , сльози виступають , люди мали роботи , усі жили в добрі , а тут москаль заліз і почав нищити , бурделити, красти , а тепер і вбивати
Фрол Копито, -щоб не засрати тему не треба пити каву заварену на водi з пiдмитого старого, прада вже менi передали що в Дрогобичi для спец смаку в каву добавляють палець покулупавшись у дупi, або в звiздiZ, й вологим у каву, ще нiхто не жалiвся, а баби Львiвськi аби заворожити хлопа, труть в ступцi лобковi волоси до пилюки та в каву. Випив й все хлоп готовий!
Львов, в 1939 окупировали русские советы. Вот как они себя вели. Они ели мыло и зубную пасту как лакомство, а также свечи. Плевали, но продолжали есть, потому что не знали своего истинного предназначения. Они ели помаду - потому что казались конфеткой. Съедали липкие ленты для мух - потому что до Второй мировой войны их покрывали сладкой субстанцией, ещё и мёдом. Их женщины приходили в театр в украденных ночных рубашках и «кружевных» комбинациях, потому что думали, что это вечерние платья. Не знали юбочного белья и подвязок для чулок, вместо них - полотно вязали, это были русские трусы, и портянки вместо носков. Смердели и воняли на километр- так об их прибытии предупреждал запах давно немытого тела и перегара изо рта. 90% "армии" - монголоиди, азиаты которые себя называли русскими. Медицинские катетеры, используемые в качестве мундштуков. В ночных горшках для детей(ночниках)варили суп и ходили с ними за молоком - потому что "з цвєтамі, рпспісныє". Носили на каждой руке сворованые по несколько часов, женские, но не понимали какое время. Мились водой из туалетов, думали это умыальник, с него же воду к чаю набрали. Когда съели борщ, налили в пустую тарелку воды и хлєбалі ще раз - "на вкус", это они "Щи" называли. Апельсины сначала считались шариками. Потом, когда поняли, что их едят ели вместе с кожей. Обижались, когда вместе с вилкой получили к еде ещё и столовый нож - потому что "лішнeє и мєлкобуржуазно", ели все ложкой. Искали «Вошебоєк» - специальные комнаты, где можно избавиться от паразитов, и очень удивлялись, что на оккупированных территориях таких нет. Не понимали, почему у владельцев ограбленных домов не одни брюки, юбка, платье и тд. а много и разного, такие считались буржуями. Агитировали за «новую жизнь»: «Каждый житель здесь может пить чай с сахаром. Сахар - это такие бєлиє кристаллы, растворяются в воде", многие впервые пили чай с сахаром. Удивлялись, что украинцы кормят своїх кошек и собак: "У нас самі пітаютса, нєча жратву на них пєрєводить! " Все что могли-Украли, кого могли-изнасиловали, кто не понравился-убивали.
Шизікам на кшталт " флюнта" можна тільки поспівчувати що таке на світ Божий виродилось, а не веселитись від його дописів. Пише дурне бридку єресть без зупинки , фу гидота якась попаяна на голову.
Прошу пардону, але за останні тридцять з крючечком років аж ніякий не москаль дерибанив Україну і її, зокрема, курорти- спитайте панів у Монаках й Льондонах з Уїмбльондонами інкогніто: де це все? ! Ну, ще можете- у тій вежі з дзигариком посередині Хрещатика, котру сором"язливо затулили від людського ока, перед тим, завбачливо, спаливши- ті вже вам стовідсотково скажуть, де це все.
Пані бичанко, дурне, якщо щось й ляпне, то, будьте певна, не збреше. А людей треба любити, а не зверхнити їх своєю сиромурагельністю, схожою на неприховану дурнувату, щонайменше, неприязнь, відтак- ненависть.